PARIS, 1612
Doamnelor și domnilor! Dragi spectatori!
A mers din oraș în oraș... pe dealuri și văi...
...traversând sate și coline din provincia noastră franceză...
a sosit miracolul în târgul vostru.
Inima bunului vostru rege,
- ...regretatul Henric al IV-lea! - Inima...
- ...lui Henric al IV-lea. E adevărată? - E dezgustător.
Iată deci inima mea.
Mi-o imaginam mai frumoasă...
și, mai ales, mult mai mare.
Această inimă care a iubit deopotrivă femeile și poporul său...
lumea în totalitatea ei.
HENRIC AL IV-LEA
DUPĂ ROMANUL HENRIC AL IV-LEA DE HEINCRICH MANN
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Sincronizare: DISTEL @ www.subs.ro
CU 50 DE ANI ÎNAINTE
Încalecă-l cu picioarele. Uite așa, nu se vede nimic.
E rândul meu!
- Tu n-ai ce căuta în jocul nostru. - Eu sunt prinț.
- Nu ești de-al nostru. - Prințul are aceleași drepturi ca voi.
Asta o vom vedea!
Dacă vreau, te vor pune la frigare ca pe un porc!
- Destul, îți ordon! - Ei, da!
Uneori eram cu gura mare, dar...
știam să mă fac respectat în fața tovarășilor mei. Cum se vede, a mers.
Pot spune
că am avut o copilărie lipsită de griji în micul nostru regat Navara
de la poalele Pirineilor.
Fericit am fost exact până în acea zi
de septembrie a anului 1563 când totul s-a schimbat.
Îl avea pe diavol în ea.
- Henric! Unde sunteți, alteță? - Aici!
Sunt aici, Beauvois!
Trebuie să reveniți la castel! A sosit un oaspete important.
Ce căutați cu ticăloșii ăștia?
Mi s-a cerut să vă fac baie.
- Fetele din sat au picioare frumoase. - Îl moșteniți
- ...pe tatăl vostru. - A fost un erou.
- Un erou pentru doamne. - Iar eu voi fi exact ca el.
Dacă nu ne păstrăm, nu va exista nimic.
- De ce? - Sunteți prea mic.
Mi-e frig, Beauvois.
Mamă!
Iată o față care reflectă curajul.
El este, sunt sigur.
Chiar dacă e încă doar un copil,
văd în el mai multă putere decât în moștenitorii tronului.
Protejați-l pe fiul vostru, doamnă. Pentru mine, el e figura unui rege...
...unui viitor rege al Franței.
Vă mulțumesc, domnule Nostradamus.
- Unde este Parisul? - Veniți să vă arăt.
Iată Parisul.
Iar noi suntem aici. Această țară mică pe care o vedeți este Navara,
regatul vostru.
- Și ăsta tot e regatul Franței? - Da, e Franța.
- S-a strâns recolta, Beauvais. - Ei, haideți, nu sunteți fermier.
Într-o bună zi, veți fi regele Franței, după cum spune regina Jeanne, mama voastră.
Nu vreau să merg la Paris, Beauvais. Vreau să rămân aici cu tine.
Băiete, viața nu vă aparține.
Mergeți afară la ei.
Poftiți, alteță, luați această sabie.
A fost călită în foc de tatăl vostru, regele.
Dați-i binecuvântarea părintească, domnule amiral.
Din acea zi, amiralul Gaspard de Coligny, șeful militar al armatei hughenote,
a devenit din servitor un fel de tată.
Singura noastră speranță este că veți deveni rege într-o zi.
Și că veți duce la victorie cauza sfântă a protestanților.
Catolicii erau
cei mai răi dușmani ai noștri. De ce? Nimeni nu părea
că poate să-mi spună. Nici măcar Beauvois, preceptorul meu.
Mi-e frică, amirale!
Toți știm ce e frica, prințe. Trebuie s-o dominați!
Mamă!
- Canalia s-a ferit! - Du-te la dracu'!
Sunteți foarte curajos, prințul meu!
- Ce faci acolo, micuțule? - Îmi spăl pantalonii.
E prima bătălie? În prima mea bătălie... și eu mi-am umplut pantalonii.
Nimeni nu e erou din naștere. Puneți-i pe ăștia.
Au fost ai cuiva care nu mai are nevoie de ei.
Agrippa, iată-te. Te căutam.
Suntem așteptați la amiral.
Cine e băiatul?
- Și-a botezat pantalonii în bătălie. - Dar e prințul de Navara!
Ce?
Sunt foarte onorat să vă cunosc, alteță.
- Cine sunteți?! - Sunt prințul de Navara.
- Iertați-mi ignoranța. - Și voi cine sunteți?
Doi poeți nefericiți pe care nimeni nu-i citește.
El e Agrippa d'Augbine, iar eu sunt Guillaume du Bartas.
Tu și poet! Asta-i nouă.
- Iar tu ești un hoț de haine. Nimic nou. - Nu-l pot contrazice.
Suntem compania perfectă pentru un prinț.
Vreau să mă întorc acasă, Beauvois.
Acest cort este casa voastră în acest moment.
Dar ani de zile am rămas tot în același cort simplu de pânză.
Iar ca și companie, războiul și moartea,
așa că aveam o profundă antipatie pentru tot ce era catolic.
ȘAPTE ANI MAI TÂRZIU
- Sunt catolicii! - Ei bine, amirale?
- E opera catolicilor. - Spune asta oamenilor acelora!
Poate că asta îi va consola!
În fine, ce întrebați?
Ce facem mai departe? Ce e de făcut? Jefuim și noi, ucidem și noi.
Credeți cu adevărat că noi valorăm
mai mult decât catolicii?
Apărați-vă!
Arătați-ne că puteți învinge!
Trebuie să luptați!
Dacă vreți să fiți rege într-o zi... luptați, luptați!
Nu-mi pasă, fac ce vreau!
- N-am nevoie de sfaturile voastre! - Ne gândim la binele vostru.
Toată lumea îmi vrea binele.
Și cu ce rezultat, vă întreb?
Lasă-l să-și rumege furia. Să te duci la dracu', prințule!
M-am săturat de moarte!
Eu iubesc viața.
- Pentru ce ne batem? - Pentru libertatea credinței noastre.
- Numai pentru asta. - Refuzăm să fim călcați de catolici.
Ei sunt prea departe de principiile lui Iisus.
- Și pentru asta trebuie să-i ucidem? - Puneți prea multe întrebări.
Priviți. Nu-i așa că e o zi frumoasă? Ne-a trimis chiar și un înger.
- Domnule! - Nu-ți fie teamă.
N-am să-ți fac niciun rău. Privește.
Îmi las toate hainele în fața ta.
Crezi că are nevoie de noi?
Are momente în care aplică foarte bine sfaturile noastre.
Da...
- Nu știu să înot, domnule. - Nici eu.
- Până în acest punct, suntem la fel. - Domnule, ce vreți de la mine?
Un sărut. Pe buze.
Aș vrea să te mănânc!
Prințe. Prințe Henric. Regina Jeanne, mama voastră a fost anunțată.
Dumnezeule, iat-o!
- Miroase a pește aici! - Și usturoi de asemenea.
De la mine.
- Îți irosești puterile în prezent, fiule. - Amiralul, comandantul tău, m-a învățat
că războiul e moarte. Trebuie să mai scap și eu
- ...din când în când. - Cel care e pe cale să devină rege,
trebuie să fie puternic
și curajos. Asta te-a învățat amiralul Coligny.
Simt că forțele mă abandonează, Henric. De ani, războiul nu se încheie.
Aș dori să văd realizate predicțiile
- ...lui Nostradamus. - Că voi deveni rege al Franței?
Caterina de Medici are trei fii de vârsta mea.
Toți au dreptul la tron. Ce ați vrea să fac?
Se spune că fiii ei sunt bolnavi. Răul lor le va veni rapid de hac.
Să mergem la amiralul Coligny.
O scrisoare de la Paris.
Conține o propunere.
Să ne temem.
Regina Caterina vrea să facă pace cu voi.
Atunci, acest masacru va înceta.
Același lucru îl dorim și noi.
Asta e o noutate.
Cu toate acestea, în semn de împăcare, ne cere să consimțim la un sacrificiu.
Caterina de Medici propune
s-o iei în căsătorie pe fiica sa Margot.
În fine, tronul Franței este în vârful degetelor tale.
Iată pacea pe care nu încetați s-o chemați după dorință.
Dar eu n-o cunosc pe această Margot.
Se spune că e o frumusețe ca nimeni alta.
Dar este...catolică.
De-a lungul anilor m-ați învățat să urăsc tot ce este catolic.
Iar acum că e vorba de putere și influență...asta nu mai are valoare?
- E vorba de pace, alteță. - Și de fericirea ta conjugală.
Acum îți pasă de fericirea mea conjugală...
Dragă mamă...?
PARIS, PALATUL LUVRU
Margot e o târâtură!
Nu așa se vorbește despre sora ta.
Voi sunteți regele!
Cu siguranță, cu titlu!
- Dar în realitate... - Lăsați-ne.
Nu vorbi așa de față cu doamnele mele de onoare!
Cu toate acestea, e adevărat.
Voi dețineți puterea.
- Eu vorbesc de sora ta Margot. - Curva asta s-a culcat cu Guise!
Dumnezeule!
Cum își permite să se cațere așa pe oricine?
Îl urăsc pe acest Guise!
Și eu de asemenea. La acest punct, suntem de acord.
Guise e periculos pentru tine.
Se pretinde mai catolic decât familia noastră. Și e mai iubit.
Eu...
am să-l castrez, mamă!
Eu sunt regele.
Tu nu ești nimic, nefericitule. Fără mine, Carol, tu nu ești nimic!
Lasă-mă s-o fac în felul meu.
Ce povestește fratele meu, regele,
- despre mine? - Adevărul.
Te culci cu Guise! Știi bine că el râvnește coroana!
Ce te-a apucat?
Să te culci cu Guise?!
- Prostituată! - Lasă-mă!
Ce te-a apucat?!
- Târfă! - Dă-i o bătaie.
Nu! Lasă-mă!
Lasă...
Mi-o veți plăti!
O să mi-o plătiți...
Destul! Îți pregătim căsătoria.
Să nu speri că fericitul va fi Guise!
Cu Henric de Navara.
- Vorbiți serios? - Niciodată n-am fost mai serioși.
- V-ați pierdut mințile? - Vreau să reinstalez pacea în țara mea.
- Prețul este aceasta unire. - Niciodată!
Ce-ți pasă al cui e cocoșul dacă îi folosești pintenii?
Se spune că pute a usturoi și că e țărănoi.
- E hughenot, mamă! - Prin această unire mă angajez
- ...să reconciliez cele două religii. - Va trebui să mă ucizi mai întâi.
Ai luat o decizie înțeleaptă.
Nu mă săruți de rămas bun?
Fiți sigur că ne vom întâlni după negocieri.
Regina Caterina nu va avea o misiune ușoară cu noi.
Amintește-ți, învinge sau mori, asta e deviza noastră, fiule.
Există deja prea mulți morți.
Dragă Caterina, ai grijă de mama noastră.
- Mi-e teamă, Henric. - Amiralul vă va apăra.
La drum.
Ea nu mă iubește, Beauvois.
Cred că e cel mai mare sacrificiu să împarți patul cu o femeie frumoasă.
Știți că vă iubesc ca un părinte. Nimic nu vă va satisface mai mult decât
pacea pentru poporul vostru.
Atunci când violența e puternică, bunătatea e și mai puternică.
Sper că ați călătorit bine.
- Parisul mi s-a părut foarte departe. - Cu atât mai mult vă sunt
- ...recunoscătoare că ați venit. - Nu vă bucurați prea repede.
Draga mea prietenă, ne vom acorda timp pentru a afla
în sfârșit ce este religia.
- Religia este viața mea, doamnă. - A, viața...
Dumnezeu e singurul care știe cât timp ne-a dat.
Vino la dans!
Hai, veniți.
De mult timp nu m-am mai simțit așa de bine.
Vino aici, Fleurette.
Haideți, veniți.
Alteță?
Alteță!
Alteță?!
A sosit un mesager din capitală. L-a trimis mama voastră.
Sunteți așteptat la curte.
Am să mă întorc.
Vom termina dansul acesta.
- Au sosit hughenoții! - Înapoi în casele voastre!
Hughenoții! Iată hughenoții!
Ascundeți-vă!
- Au sosit hughenoții! - Unde e fiul meu?
Veniți. Haideți, haideți!
- Îmi imaginam altfel Parisul. - Și eu la fel.
Să fim pregătiți!
Parisul e întotdeauna viu, dle amiral? Unde sunt oamenii?
- Se tem de răzbunarea voastră. - De ce răzbunare?
Am onoarea să-l salut pe regele Navarei!
Încă nu sunt.
Ba da, regele meu, acum sunteți.
A căzut o mare durere pe capul vostru.
Draga voastră mamă ne-a părăsit și ne-a lăsat cu durerea.
Jucați un joc crud cu mine.
Vai, nu.
I-am refuzat sărutul de rămas bun.
Cum a murit?
- A fost otrăvită. - Nu! Nu e adevărat!
Sunt doar bârfe puse în circulație de cei care nu vor ca mariajul să se facă.
Spune-mi adevărul.
Veniți la mine, sire. Vă voi spune ce cred.
Henric, amiralul minte. Ne scaldă în minciuni
și trădare. Mama noastră avea dreptate. E un iad!
Voi avea grijă, Caterina. Îți promit. Liniștește-te.
- Da. - Fii calmă.
Bine.
Mama voastră era foarte bolnavă și respira cu dificultate.
Orice alte...cauze sunt excluse.
Și căsătoria mea?
Căsătoria voastră e cu atât mai dorită. A fost ultima sa dorință.
- M-a rugat să vă amintesc. - Regele ce spune?
Eu și Carol suntem prieteni.
Acum îi place pe hughenoți?
Nu încă. Mă străduiesc să-l fac să se împotrivească mamei sale.
Ea e pericolul cauzei noastre.
Sărută-mă, fiule.
Sărută-mă.
Îmi rupi sufletul.
Dă-mi voie acum...
- ...să-i țin locul mamei tale. - Dacă insistați.
Buna Jeanne.
Nici măcar cele mai bune leacuri ale noastre n-au putut face nimic pentru ea.
Plămânii ei erau foarte bolnavi
- ...și sănătatea i-a cedat. - Așa se pare.
Apropie-te. Să ne gândim la viitorul vostru.
Sunt foarte atașată de acest mariaj, la fel ca și mama voastră.
Nu caut decât un lucru... pacea în țara mea.
Vreți să spuneți pacea în țara fiului vostru.
El e suveran, adevărat.
L-ați văzut?
Prima mea vizită a fost la dumneavoastră, doamnă.
Fiul meu... se comportă ciudat uneori.
Începe să vorbească despre morți și comploturi.
Vă rog, nu-l ascultați.
Haideți să v-o prezint pe fiica mea, o frumusețe impresionantă.
Ard de nerăbdare.
Sunteți o zeiță.
Ai auzit, Charlotte? Îmi face complimente.
Dați-mi mâna.
Permiteți-mi s-o sărut.
Du păsările, Charlotte.
Ridicați-vă, micul meu rege al Navarei.
Aș vrea să vă spun
- ...că ochii dvs... - Știu exact ce vreți să spuneți.
- N-am să mă căsătoresc cu dvs. - E dreptul dvs.
Da?
Eu n-am forțat niciodată o femeie să facă ce nu vrea.
Nici n-ați putea.
- Am dreptul să doresc. - Depinde.
Aș vrea să vă iau în brațe, să vă sărut gâtul divin,
să mă ghemuiesc la ceafă, să vă explorez urechea cu limba.
- Și eu care vă credeam bădăran. - Nu în dragoste.
- Nu te voi iubi niciodată. - Eu te voi iubi cu atât mai mult.
Nu ai niciun drept.
Cine mi-ar putea interzice?
Eu.
Ce-am făcut?
Ați intrat deja sub fusta sorei mele?
Aproape toți au făcut-o.
Fratele meu Anjou a fost primul.
Suntem o familie magnifică.
Nici că puteați nimeri mai bine. Bine ați venit, frate!
Vedeți, sunt sănătos tun. Moartea mea va trebui să aștepte încă multă vreme.
Dar eu nu vă doresc moartea.
Ați fi singurul.
Toți vor să mă vadă mort. Inclusiv draga mea mamă și frații mei.
Nimeni nu v-ar putea recunoaște.
- E chiar așa de grav? - Când ați făcut baie ultima dată?
Nu mai știu.
- Dar dumneavoastră? - Nici eu nu mai știu.
Ăsta e semn rău.
- Nu vreau să mă căsătoresc. - Faci ce ți se spune.
Orașul acesta nu ne iubește. Aveți grijă.
V-am auzit, Beauvois.
V-am auzit.
Biserica lor pare un bâlci. Nu e casa Domnului.
Sire, n-ar trebui să intrați.
- Niciodată! - Atunci ne căsătorim în fața bisericii.
Henric de Bourbon,
-...rege al Navarei... - În fața bisericii, pe căldura asta...
-...n-am să vă iert niciodată! - ...soție legitimă...
...pe Margareta de Valois, prințesă a Franței?
- Da. - Margareta de Valois,
prințesă a Franței, vreți să-l luați în căsătorie legitimă
pe Henric de Bourbon, regele Navarei?
- Ha! - În fața lui Dumnezeu și a poporului
vă declar soț și soție!
Nu vă faceți griji, vom sta de pază.
Contați pe noi.
Cine mă deranjează?
Un bărbat care caută dragostea voastră.
Mulți o caută.
Dar nimeni nu are dreptul la ea mai mult decât mine.
Mucalitul galant!
Închide ușa.
- Ești invizibilă, frumoasa mea? - Nu pentru ochii unui îndrăgostit.
Nu se poate iubi mai mult.
Bine ai venit, dragă frate!
Închin în sănătatea ta.
S-ar spune că te-a epuizat!
Ți-i prezint pe frații mei.
Aici e Henric d'Ajou.
Preferă băieții.
Vrea tronul.
E preferatul mamei mele.
Amintește-ți bine.
Cel de aici e mereu bolnav.
Micul monstru, Francisc d'Alencon.
Încă unul care visează să-mi fure coroana.
Dar nu-i nimic!
Așa vorbește regele nostru.
Taci, degeneratule!
Maiestate, vă rog, calmați-vă.
Te voi zdrobi!
Părinte, sfătuitorul meu!
Ajutați-mă să-mi înfrâng rivalii.
Ajutați-mă să-i înfrâng pe dușmanii mei, vă conjur!
Da, sire.
Sire?
- Ar trebui să mergeți să dormiți. - Nu.
N-am să merg în pat. Asta nu!
Nu în pat.
Căci moartea mă așteaptă.
Navara!
Bunul meu Henric,
orice s-ar întâmpla,
eu nu sunt vinovat de nimic.
Dar mă tem de victorii.
Eu trăiesc în cea mai mare teamă.
Haideți!
Navara, ajutați-mă să sprijin tronul.
Știu bine ce ai în cap! Nu te apropia de mine, bastardule!
Amândoi ați avut timp s-o zguduiți pe sora mea.
Pe tine a fost de acord să te părăsească, Guise, sprijinul lui Satan!
Iar tu...ea te iubește.
Și eu la fel.
Ce fel de petrecere e asta?
- Muzica! - Diavolul în persoană.
Trebuie să vă vorbesc...maiestate.
Henric de Guise, dacă-mi permiteți și aici e fratele meu Mayenne.
Cine v-a invitat aici, Guise?
Nu regele, din păcate. Trebuie să fi uitat.
Șterge-ți gura.
Poporul nu e hain. E doar însetat de sânge.
- De sângele meu? - Imbecilule! Tu ești regele!
Trebuie să-ți amintesc?
Sângele hughenoților. Și sunt insultați de cel al amiralului.
Nu! Vă interzic! Nu vă atingeți de acest om!
Mă opun!
E ultimul tău cuvânt?
Perfect.
Prin urmare, mie îmi rămâne să decid ce e mai bine de făcut.
Du-te.
Jos cu hughenoții!
- Jos cu hughenoții! - Afară din Paris!
Afară din Paris!
Pentru a salva coroana, de Guise trebuie să-și înmoaie mâinile
în sângele reformaților. De multă vreme caută să se răzbune pe Coligny.
Ei bine, a venit timpul.
Hughenoții vor cere răzbunare și problema noastră se va rezolva de la sine.
Marea voastră inteligență este o armă redutabilă.
Cu excepția ta.
Veniți!
- Regele este încă furios. - Cine a făcut asta?
- Se spune că de Guise. - E în viață! E în viață!
Trebuie să-l văd. Repede!
Faceți loc! La o parte!
Loc regelui!
Ne vom răzbuna, Navara! Ne vom răzbuna!
Pornește!
Iată așa-numita lor reconciliere.
Cum vă simțiți?
Trădarea, regele meu, face mai mult rău decât gloanțele lor.
A fost cu adevărat Guise?
E poveste veche.
El mă crede...
Mă crede responsabil de asasinarea tatălui său.
Și sunteți?
Nu, sire.
Nu!
Părinte...
Dacă vă tulbură ceva sufletul... vorbiți.
Vorbiți.
Tatăl lui e cel care a vrut...
voia să mă asasineze.
Eu n-am făcut altceva decât să-mi salvez pielea.
Guise vrea tronul.
Poporul e de partea lui.
Plecați.
Să mergem!
Acolo, hughenoții!
Catolici sau hughenoți?
- Suntem catolici! - Adevărat?
Haideți.
Scoală-te! E vorba de tron și de viața ta!
Amiralul este mort? Îl voi răzbuna!
E în viață. Răzbunarea e inutilă. Guise n-a făcut decât să-mi îndeplinească dorința.
Voi ați ordonat?!
N-am făcut decât să doresc. Nu stă în puterea mea să dau ordine.
Dumnezeule, ce noroc. E în viață.
Ce ghinion, totuși! Iar acum,
- ...tu vei ordona execuția lui. - Niciodată!
Nu, niciodată!
Atunci ne va distruge, pe tine și pe mine.
Orașul pune mâna pe arme. Poporul vrea represalii!
Dragul tău amiral trebuie să moară. Tu trebuie să dai ordinul!
Nu voi accepta niciodată! Nu pot...face asta!
Vino, fiule. Părăsim Luvrul. Nu vrem să murim.
Regele este un laș, un josnic, un fricos!
Pe Dumnezeu! Aș vrea să pun să vă ucidă, pe toți!
Toată lumea să se ducă dracului!
Hughenoții și toți ceilalți!
Vă omor!
- Brules! Ecarteles! - Și ordinul pentru amiral?
Și el!
Chiar și el! Să dispară!
Să dispară!
Pe aici!
Veniți! Pe acolo!
Henric! V-am căutat peste tot. Oamenii încep să se înarmeze.
Contra noastră? A hughenoților?
Căsătoria nu i-a calmat. Din contră, cred că...
Ce credeți?
Ei bine, cred că pentru asta ne-au făcut să venim aici.
Imposibil.
E prea multă nedreptate și moarte în jurul tău.
Pacea nu se decretează. Nici măcar regele nu are puterea.
Poporul a suferit prea mult. Răzbunare vrea el, nu împăcare.
Mi-ați spus că violența e puternică,
- ...dar bunătatea e și mai puternică. - Asta cred. Dar e nevoie de forță
pentru a o face să învingă. Puțini dintre noi n-au venit.
Nu putem risca. Am prieteni buni pe aici.
Nu.
Trebuie să mă întorc la Luvru.
La dreapta.
Haideți!
Ei bine?
- S-a terminat? - Da, monseniore.
E mort.
Vreau să-i văd leșul!
Hai, aruncă-l!
El este.
Catolicii! E o capcană!
Apărați-vă! Mergem la rege.
Numai el poate să-i oprească!
Carol! Deschide ușa!
Închide-o! Repede!
Blocheaz-o!
Navara!
Ce ați ordonat?!
N-am fost eu! Eu n-am făcut nimic!
Eu nu sunt responsabil. Eu n-am dat niciun ordin.
Tu să taci!
Îmi masacrați hughenoții.
Îi masacrați pe hughenoții mei.
A fost necesar să atace înaintea lor.
Da, e adevărat. N-am avut de ales.
N-am avut de ales!
Sângerez.
Ca Iisus pe Muntele Măslinilor.
Frica face lucrul acesta.
Acea teamă mă va ucide din cauză că sunt rege.
Doamne, te implor, îndepărtează de mine acest pahar de amărăciune.
Pe al nostru l-au asasinat, sire!
Și noi ce facem? Stăm aici în loc să acționăm!
Ne salvăm viețile, asta-i tot.
De ce le-am sacrifica?
Pentru credința care ne e mai dragă
- ...decât viața, sire. - Și vreți să muriți pentru asta?
Eu nu.
Blestemat Sfânt Bartolomeu! Eu n-am vrut asta!
- Atunci cine? - Ea!
Mama mea cu sumbrele ei comploturi!
Uitați-vă! Acolo!
Acolo...și acolo.
Ea vede și aude tot!
Mereu la vânătoare!
Și nu sunt nebun cum crede toată lumea! Nu sunt nebun, Navara!
Dar n-am de ales!
Mama comandă și nimeni nu poate spune nimic!
Și doica mea era protestantă!
Frate! Nu mă lăsa singur!
Nu fi crud! Te implor!
Trebuie să plecăm de aici.
Trebuie să salvăm ce se mai poate. Ne căutăm oamenii
și vom merge la amiral.
Mai e unul pe aici!
Tu vino cu mine!
Așteptați.
Dar e Beauvois al meu!
- Ce faci? - Îl arunc în Sena cu ceilalți.
Dar e încă în viață!
Ce?
Nu!
Toți sunt morți.
Navara.
Navara!
E un...porc în patul tău.
Un hughenot.
E hughenot!
Sire, cruță-i viața acestui om.
Eram singură. El a fost încercuit de acei monștri.
N-am putut face altfel. Privește-l, săracul.
Vreau să mă întind lângă el!
Nici păsările nu mai cântă.
Henric...
De ce m-ai lăsat singură?
Căsătoria noastră... ce sărbătoare!
- Ai știut? - N-am știut nimic.
Mama ta a ordonat acest masacru.
Poftim!
Și tu... tu ești în viață.
Henric!
Eu te iubesc.
Te iubesc.
Iubirea a murit în această noapte, Margot.
- Iubirea noastră a fost asasinată. - Nu.
Nu, a noastră nu.
Nu trebuie să devenim dușmani.
Nu trebuie.
Sire, nu mai sunt lumânări.
Puneți torțe în candelabre. Vreau lumină!
Așează-te la masa mea, Navara.
Tu, Sfântul din Pirinei.
Ia seama. Uite moartea.
Am supraviețuit masacrului. Vreau să sărbătorim.
Să celebrăm Învierea și Înălțarea.
Muzica!
Doamnelor și domnilor, vă prezentăm
obsesia noastră! Frica.
În sfârșit încarcerată.
Ne demonstrați că cruzimea e bine deghizată.
Iar voi ne dovediți contrariul.
Amiralul de Coligny a fost dușmanul nostru. Dar ce-a urmat n-a fost premeditat.
Atribuim faptele morților. Altfel, viața ar fi insuportabilă.
- Vrei să mă ucizi?! - Poate!
Atunci fă-o!
Vreau să plec de aici.
N-ai dreptul să pleci din Luvru.
A fost una dintre condiții.
- Condiție la ce? - Ca tu să rămâi în viață.
Deci ai fost la curent?
Deloc. Și nimeni nu putea ști.
În oraș, aceste păsări ale nenorocirii sunt peste tot.
Îmi lipsesc prietenii mei.
Prietenii tăi sunt sunt supravegherea mea.
Bine. Dacă așa îi pot menține în viață.
Dormiți bine noaptea, doamnă?
Dorm și bine și rău...
așa cum este la vârsta mea.
Deși aceste crime îmi repugnă nespus.
Ca și gloata!
Și vreți să vă cred?
Fiule, de ce credeți că sunteți încă în viață?
Pentru că așa am dorit.
Deveniți catolic.
- Nu mă luați drept bufonul vostru. - Nu bufonul regelui, vă lipsește spiritul.
Prezența voastră mă lasă fără el.
Care e răspunsul vostru?
Prețul e mic pentru renunțarea la război.
Mă va costa prietenii, toți cei în care cred.
Baliverne ca toate celelalte!
Nu sunteți la fel de încăpățânat ca mama voastră.
Dealtfel, știți foarte bine că plângem la același Dumnezeu.
Vă credeam catolică până în fundul sufletului și al inimii.
Mai întâi sunt regină în spirit și inimă.
Și pentru asta ați sacrificat mii de ființe omenești?
Am rezolvările mele pentru binele a milioanelor noștri de supuși.
Pentru binele vostru.
Și diferența care este?
Nu mă deranjează să devin catolic,
dar am o condiție.
Îmi eliberați sora și prietenii.
- Nu mai vreți nimic altceva? - Nimic altceva.
Nimic altceva!
Ce suveran mediocru am fost, nu-i așa, doică?
Cine vine?
- Se sună alarma? - Nu.
Așezați-vă.
- Câți...câți au supraviețuit? - Foarte puțini.
- Au fost uciși 30.000. - 30.000. Dumnezeule din ceruri?!
În numele vostru.
Și eu voi muri curând. O simt.
Navara, ați vrea să fiți prietenul meu?
Cred că da.
Asta mă alină.
Trebuie să știi, frate, că și viața ta a fost amenințată.
- Nu le-am permis... - Toată lumea lumea spune așa.
Ce crezi, doică?
Această viață le va compensa
- ...pe celelalte câteva milioane? - Nu puteți negocia cu Dumnezeu.
Această frică hidoasă!
Navara.
Dacă aș fi reușit să resping...
Dumnezeule, domnia mea ar fi fost cea a unui rege bun.
Ce faceți?
Iau măsuri pentru lințoliul regelui meu.
Nu poate să aștepte?
E aproape mort.
Puneți grătarele la loc.
Trăiască regele Henric al III-lea!
Trăiască regele!
Servit.
Și eu.
Vino să mă săruți pe spate, drăguța mea pitulice de Navara.
Durerea și bucuria sunt păcatele existenței mele.
- Am câștigat. - N-ați fi câștigat dacă exista dreptate.
Unde există dreptate, dle Mayenne? În mod sigur nu la curte.
Pitulicea noastră ne-a văzut clar jocul.
Mi-ați promis o vânătoare, Guise.
Propunerea stă în picioare când doriți.
Vreți o vânătoare în pădure? Dar cum de aveți încredere?
Încredeți-vă în mine ca în voi înșivă.
Acolo!
În față!
Haideți! Haideți!
Navara a fugit!
- Navara a fugit! - După el! Nu trebuie să ne scape!
Sire!
Pe aici!
Sire!
- Repede! - Sunt în spate!
Repede! Veniți!
A fugit!
La pământ!
- La pământ! Feriți capul! - L-am atins?
- Și dumneavoastră? Nu vă faceți griji pentru mine!
Nu sunt sigur. Reîncărcați.
- Mă așteptați demult? - De peste trei zile, sire.
- Mulțumesc. - Onoarea este numai a mea.
A fugit?!
Da, doamnă. În timp ce eram la vânătoare.
Dar Henric nu e prietenul meu?
Voi n-aveți prieteni aici.
- Margot! Ai fost și tu implicată? - N-am știut nimic. Jur.
Fără jurăminte. N-ar fi trebuit să scape niciodată!
Acum totul va reîncepe. Urăsc războiul!
CASTELUL NERAC
Sunt dezolat. Nu mai pot face nimic pentru el.
Doamne, zi și noapte te chem în rugăciunea mea.
Pleacă-ți urechea la rugăciunile mele.
- Nu pare să audă. - Ba da!
Știu că vă aude și se va trezi.
E hughenot. Nu se poate prezenta în fața lui Dumnezeu altfel.
Nu renunțați, părinte. Mai rugați-vă!
Dumnezeu va veni la tine, Henric, dacă renunți la credința papală.
Și te reîntorci la biserica noastră.
Repetă fără frică: "Mă voi întoarce."
- Nu mă aude. - Părinte.
Să muriți, sire, e prematur. O veți face când va sosi ceasul.
Voi încerca, prietene.
Voi încerca.
Vreau să trăiesc și să iubesc. Prefer cea mai modestă țărancă
tuturor acelor doamne frumoase de la Luvru.
Apropie-te.
- Cum te numești? - Rosny, maiestate.
Bea cu mine, prietene Rosny.
- Îți datorez viața. - De asemenea, o datorați lui Dumnezeu.
Unde aș fi doar cu Dumnezeu dacă n-aș avea prieteni, părinte?
Iată așadar, înainte de toate timpurile,
materie, formă și loc,
Dumnezeu a existat în tot și în toate.
Și toate existau în Dumnezeu.
Neînțeles, infinit,
imuabil, impasibil,
fiecare spirit, orice lumină, nemuritor,
invizibil, pur,
înțelept, drept și bun.
- Țara mea e în ruină. - O vom reconstrui.
În regatul meu, fiecare va fi liber să creadă și să gândească.
Oamenii vor avea ce mânca și ce bea.
Și duminica, fiecare țăran va avea un pui în oala lui.
PARIS, PALATUL LUVRU
Cine este acolo?
Nu mai vreau să aud muzica aceasta!
Începem penitența.
Fratele tău Alencon...este mort.
Bietul Mauricot.
A fost ținut cu atât de puțină stimă.
Noi, ceilalți Valois, vom muri înainte de vreme.
Chiar și acești căței mi-ar putea supraviețui.
Mi-e teamă că voi fi ultimul din casa de Valois.
Atunci dă-ne un băiat.
Nu-mi stă în putere.
Am încercat.
N-am avut decât dezgust. Este în zadar.
Nici eu nu voi avea vreodată un copil.
Orice țărănoi poate avea un copil, eu nu reușesc.
Este vina mea?
- Găsește-ți soțul și fă-i un copil. - Imposibil.
Aranjează să ai un copil cu el.
Iată ce bine gândit, dragă mamă. Coroana Franței le revine la trei, după mine.
- Cu el ne vom păstra puterea. - Și îl vom abate pe Guise din drumul lui.
- Henric a fost prietenul meu. - Du-te și caută-l.
Dacă plec din Paris, risc să pierd puterea!
Vei pleca. Acest bărbat e soțul tău.
Ce rușine! Sunt soția regelui vostru!
Am să mă plâng!
Lăsați-mă!
- Așa îți tratezi soția? - Ne tratăm toți oaspeții
-...de la Paris cu neîncredere. - Sunt mesagera regelui vostru.
Ce mesaj?
Fără... fără niciun sărut?
Nici măcar o mică amabilitate?
Bine.
Am o cerere de făcut.
Da?
Trebuie s-o formulez aici?
În pivniță?
Pivnița e mai bună decât o temniță.
Fratele meu...
dorește...și mama de asemenea,
să reveniți la Paris și să moșteniți tronul.
Să reveniți la Paris ca un aliat
și catolic, de asemenea.
Sire... ce răspuns îmi dați?
Nu.
Asta-i tot? Doar un nu?
Înainte de a pleca din viața mea,
am un cadou pentru mama voastră.
Prefera cu siguranță capul meu suspendat,
dar nu-l va avea.
Îl urăsc! Îl urăsc!
Du-te la dracu'!
Îl urăsc!
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Sincronizare: DISTEL @ www.subs.ro